Hej.
–Förlåt att jag är sen. –Rays vänner är här...
Det här är Jonathan.
–Var är Ray? –Han är på toa och onanerar.
–Snart klar! Bara tre drag till. –Varför gör han det?
Ray och Leah är generösa. Ray ger oss sin sperma så vi kan föda barn.
–Det är inte jag som är generös. –Jo, du delar med dig av hans sperma.
Vi behöver ju geggan, och det Michelle vill ha det får hon.
Ja, Ray pratade om det. Grattis.
Bara inte ungen föds med skägg.
Vi älskar Rays serier och hoppas barnet blir konstnär.
Vad gör du – ifall vi vill ha ett annat barn?
Jag hörde det där!
–Jag är författare. –Du extraknäcker som privatdetektiv.
Kan du hjälpa min väninna? Hennes sons skateboard är stulen.
Jag har löst alla mina fall. Det har bara varit två, men ändå.
–Hon heter Alice och är vegan. –Då måste hon vara olycklig.
–Varsågoda! –Kan du sätta den i kylskåpet?
Nej, inte i kylskåpet! Flickornas lunchlådor står där.
Jag ställer den i diskhon med lite is.
Ge den till mig. Vi lägger den i kylväskan.
Jag tar den!
–Den har inte läckt. –Bara så ni vet är jag emot det här.
Kan jag få din väninnas nummer? Veganens? Jag vill ha fallet.
–Sperman, Ray. –Ännu mer? Jaså, den här.
Adjö, Picasso.
Jag fick inte åka skateboard. Mina föräldrar var överbeskyddande.
För mig är det viktigt att David får känna att han bestämmer.
–Varje kväll får han välja mat. –Det måste bli mycket pizza.
Vi äter inte mjölkprodukter och vete. David har många allergier.
Jag föreläser i skolorna om slow food och råkost.
I hjärtat är jag vegan men i munnen är jag odisciplinerad.
Du får jobba på munnen.
Vad har hänt med Davids skateboard?
Det är en fläck...
–Vad har hänt med skateboarden? –En äldre översittare tog den.
Jag erbjöd mig att köpa en ny, men David är mycket fäst vid den.
David är nio. Pojken som tog skateboarden är sexton–sjutton.
Han heter Francisco. Jag kan inte hämta den, David blir förödmjukad.
Som liten hade jag kramp i ryggen. En galen ortoped gav mig en korsett.
Har du fortfarande ryggproblem?
Det fixar jag. Lägg dig på mage.
Korsett? Jag skulle nog inte låta en läkare göra så mot David.
Det var en mycket viktoriansk kur, särskilt för att vara i New Jersey.
Men mamma skyddade mig. Jag hade bara collegetröjor.
Det var skönt att höra. Vänd på dig.
–Bra så? –Underbart.
Gör som jag.
Lyft benet.
–Kan du få tillbaka skateboarden? –Ja, jag ska hitta Francisco.
Andra benet. Jag skulle bli så tacksam.
Sen Davids pappa och jag skildes har det inte funnits nån karl i huset.
Det finns en karl i huset nu.
Jag letar efter en Francisco. Han åker på en sån här bräda.
Känner du Francisco?
–Ursäkta. –Ja?
Känner du en Francisco? Har du åkt skateboard med honom...på gatorna?
Ja.
–Vet du var han brukar åka? –Minns inte.
–Får du bättre minne av fem dollar? –Nej, men av tio dollar.
Ursäkta mig ett ögonblick. – Caroline?
Hur går det med Kamasutraromanen? Vilken ställning är du på?
Jag är på kapitel tolv, ställning tolv.
Femtiotvå ställningar kvar.
Jobba på. Skicka ett kapitel nu, om du vill.
Jag är med en vän just nu, så jag ringer senare.
Titta in nån gång. Alla mina författare är som mina män.
Hej då, Caroline.
Du skriver inte för att du sörjer din tjej.
Jag har träffat en ny.
Hemingway sa att bästa sättet att glömma en kvinna är att skaffa en ny.
Fast sen behövs förstås en till.
Det ena misslyckade förhållandet leder till nästa.
–Är hon snygg, den nya tjejen? –Ja, hon är ganska sexig.
–Fina armar? –Jag tror det. Hur så?
På senaste tiden har jag blivit besatt av kvinnors armar.
Egentligen är det armhålan.
Den är det andra hemliga stället man kan gräva ner sig i.
Men man slipper glida lika långt ner.
Jag håller kanske på att bli lat.
–Det finns en länk till barndomen. –Hände det nåt med en armhåla?
Jag satt på skolbussen, elva år gammal–
–när en flicka, Diane Trudy hette hon...
Hon bar en gul klänning–
–och när hon sträckte sig efter stången–
–lyste solen in och jag såg hennes armhåla.
Det var vackra, mycket tunna, blonda hårstrån.
De böljade.
–Jag blev kär. –Varför det?
För att det betydde att hon höll på att bli kvinna.
Och, Gud hjälpe mig...
Nu händer det igen.
Jag träffade en ung pr–agent häromdagen.
Hon lyfte armen och jag såg de ljusa hårstråna.
–Det var som en scen av Proust. –Två gånger under en livstid...!
Hon heter Emily och jobbar åt en restaurang som öppnar i morgon.
I Greenpoint, nära där du bor.
De ska ha en provsmakning.
Det är ekologiskt kött, harar som skjutits i skogen och så.
Följ med. Det är ett ungt klientel. Du kan hjälpa mig passa in.
Hej, grabbar!
Snygg bräda. Jag är samlare. Vill du sälja den?
Är det du som ställt frågor om mig?
Nej, jag har inte ställt frågor.
De sa att en snubbe med stor näsa ville veta var jag höll till.
En snubbe med stor näsa är inte jag, jag är bara intresserad av brädan.
–Säljer du den för 20 dollar? –Stick. Jag känner inte dig.
–50 dollar? –Vill du ha en smäll?
Det har jag nog inte råd med. Tack så mycket. Fortsätt åka!
Kan du möta mig i Leahs bil, Ray?
Det är konstigt att låtsas vara privatdetektiv.
Jag låtsas inte. Du tecknar ju superhjältar – nu kan du vara en.
–Hur mycket betalar hon? –Ingenting. Jag gör det ideellt.
–Vi hånglade. –Är du galen? Hon är ju vrickad.
–Vi ska gå ut i kväll. –Tog du av henne tröjan, åtminstone?
Nej, vi hånglade bara, men det är något mellan oss.
Det är lite skrämmande med pojken, men Leah har ju barn.
Ja, men de saknar helt respekt. De kallar mig tjock och hårig.
De skulle själva behöva gå ner... Jag passar inte som surrogatpappa.
–Du ger ju bort din sperma. –Då behöver jag inte göra något.
–Jag har inga rättigheter. –Varför gör du det då?
Jag blev väl smickrad, men de har velat ha fyra doser på två dagar!
Såg du?
Nästa gång springer jag ut och tar skateboarden.
Du kör runt hörnet och hämtar mig.
Du brukade få stryk av såna där och det kan nog hända igen.
Helvete!
Du!
Öppna dörren!
Tryck på knappen!
–Hoppa in! –Kör!
Jag började bli orolig.
Förlåt.
–Skateboard? Så ung ska du inte vara. –Den är till kvinnan jag träffade.
–Det är en lång historia. –Vad tycks? Ser jag ungdomlig ut?
–Den är lite... Baskern. –Du har rätt.
–Jag har aldrig sett dig så nervös. –Det är första svärmeriet på åratal.
Hon är smart, vacker. Galenskapen med armhålan.
–Har du marijuana? –Ja.
–Kan vi röka marijuana, Steven? –Det går bra.
Vad kul det ska bli...!
–Luktar den här marijuana? –Jag vet inte, jag var med i bilen.
Är vi för höga? Mina fötter känns väldigt intressanta.
Kanske, men drick något så stabiliseras det.
Okej.
George Christopher.
Gud, vad unga de är...! Men Brooklyn är spännande.
Det är det nya Manhattan.
Vad är då Manhattan?
Manhattan är det nya Queens, Queens är det nya Brooklyn, och Brooklyn...
–Här kommer hon...! –Vad gör ni här?
Jag läste om invigningen på matsidorna i min tidning.
–Är matskribenten här? –Ja.
Jonathan här ska skriva en stor artikel om invigningen.
Tack!
Förlåt, jag kramas jämt när jag blir nervös.
Jag måste titta till kocken. Hon har lagat ugnsstekt ekologisk gris–
–i gribichesås, garnerad med äggula från vildfasan och seckelpäron.
Det låter fantastiskt. Jag är hungrig in i märgen.
Det där gick väl bra.
Att hon sa mr Christopher är inte så lovande, men kramen...!
Kvinnor rör inte vid en om de inte tycker om en.
Emily kan kanske visa oss köket, så vi vet var nödutgångarna finns.
Här kommer grisen...!
När jag var tretton år åt jag gåslever för första gången.
Det förde mig till en annan dimension.
Sen dess har det varit min dröm att laga mat som förändrar liv.
Det är ditt fel, stornäsa!
Skål för kocken.
George!
Förlåt, George.
Vad var det där för ungdomar?
Bara några från mina kvarter.
Det är en lång historia, men de gillar inte mig och de retas.
–Du är 30 år gammal! –Kan jag gottgöra dig på nåt sätt?
Nej, jag kan inte vara ihop med en kvinna som är 30 år yngre.
20 år är mer rimligt.
Eller 25 år. Sätt dig.
Kan du släppa av mig på ett ställe?
–Jonathan... –Här är Davids skateboard.
–Vi går ut, va? –Nej, David har såna allergiproblem.
Han åt gluten i skolan och hand– lederna är helt klart lite svullna.
Och David vill inte att jag ska träffa någon än.
Vi är en väl fungerande enhet. Jag vill inte göra honom ledsen.
Hoppas det inte var för svårt. David kommer att bli jätteglad.
–Jag måste kyla ner handlederna. –Om några veckor kanske jag...
...ringer.
Stornäsan!
Översättning: Fredrik Krappman www.broadcasttext.com